Zvona na uzbunu prvi su se put oglasila u SAD-u prošle jeseni. Do danas
je nestanak pčela pogodio polovicu svih američkih država. Zapadna obala
ostala je bez 60 posto svoje komercijalne populacije pčela, dok ih je
na istočnoj obali nestalo 70 posto. U travnju su britanski pčelari
uočili istu pojavu, a onda se proširila na Njemačku, Švicarsku,
Španjolsku, Portugal, Italiju i Grčku.
Iznenadni nestanak pčela epskih razmjera jedna je od najbizarnijih
zagonetki koje su se ikad dogodile u prirodnome svijetu. Pojava je
dobila ime – CCD, od “Colony Collapce Disorder” – “poremećaj raspada
kolonije”. Svi stanovnici košnice iznenada nestanu, ostavljajući samo
kraljicu, jajašca i nekoliko nezrelih radnica.
Nestale pčele nikad ne budu pronađene. Paraziti, divlje životinje i
druge pčele, koje u normalnim okolnostima opljačkaju med i pelud što
ostanu nakon smrti kolonije, odbijaju se približiti napuštenim
košnicama. Med i pelud pčela pogođenih CCD-om nijedan kukac ili
nametnik ne dira.
I pčele žrtve GM kulture?
Ova priča ima i pouku. Pčelinje zajednice pčelara koji se bave
biodinamičkom poljoprivredom (društva za organsku privredu Demetra
International) prema pravilima uzgoja dr. Rudolfa Steinera nigdje na
svijetu nisu pogođene CCD-om. Poznato je da je Steiner u predavanjima
vizionarski govorio i o pčelama. Jednom se jedan profesionalni pčelar,
neki Müller, jako uzbudio kad je Steiner počeo pričati o
pogreškama koje čine pčelari objašnjavajući da će korištenje larve
pčela radnika u rasplođivanju matica imati na duge staze iznimno štetne
učinke.
Na kraju je Steiner odustao od objašnjavanja tvrdoglavom pčelaru
sljedećim riječima: “Za sto godina prestat će svako razmnožavanje pčela
ako se u pčelarstvu budu koristile samo umjetno uzgojene pčele. Istina
je da to danas ne možemo pokazati, to se mora odgoditi za kasnije.
Gospodine Mu00FCller, možemo o tome razgovarati za stotinjak godina, pa
ćemo vidjeti kakvo ćete onda imati mišljenje o tome.”
Od tada je prošlo osamdesetak godina, a praksa umjetnog oplođivanja
pčela ne samo što se nije obustavila nego je postala standard. Što
dovodi do prve čvrste poveznice dosad neobjašnjivih pojava CCD-a:
ustanovljeno je da se CCD pojavljuje upravo na onim područjima gdje je
opisana praksa uobičajena te su pčele tijekom dugog perioda i slijeda
generacija iznimno oslabjele i degenerirale. Moguće je da je uzrok
CCD-a upravo dugotrajno miješanje čovjeka u prirodni mehanizam razvoja
i života pčelinjaka.
Skup svih simptoma CCD-a ne poklapa se ni s čim u stručnoj literaturi,
ali prvi predloženi krivci su paraziti, pesticidi, globalno zatopljenje
i GM kulture, iako svaka teorija ima nedostatke. Glasovi pčelara digli
su se protiv GMO kukuruza, najštetnijeg od GM-usjeva, jer je u pokusima
dokazano da mijenja površinu probavnog trakta pčela, slabeći ga i
omogućujući slobodan ulaz nepoželjnim mikroorganizmima. No, kako je
količina toksina u peludu tijekom pokusa bila deset puta veća od
uobičajene u stvarnosti, ti su prigovori zasad odbačeni.
Uzrok ipak nepoznat
Walter Haefeker, član uprave Njemačke pčelarske udruge i bivši
predsjednik Europske udruge profesionalnih pčelara, zastupa mišljenje
da su stanju pčela pridonijeli prskanje herbicidima, prakticiranje
monokulture i sadnja GMO kultura, ali još se nije uspjelo dosljedno
pokazati njihovu povezanost s unutrašnjim ustrojem pčelinjeg organizma
i tako eventualno naći protumjere.
Teorijama se nedavno pridružilo i ograničeno istraživanje koje je na
Sveučilištu Landau u Njemačkoj proveo dr. Jochen Kuhn. Pokazalo je da
se pčele odbijaju vratiti u košnice kad se u blizinu postavi mobilni
telefon. Već otprije se zna da se ponašanje pčela mijenja u blizini
dalekovoda, pa Kuhn smatra da je na tragu mogućeg uzroka.
Možda zračenje mobilnih telefona interferira s navigacijskim sustavima
pčela, sprečavajući ih da pronađu put natrag do košnica? S druge strane
– iako elektomagnetsko polje utječe na okoliš – moćni odašiljači,
superjaki vojni radari i mobilni telefoni s nama su već godinama i
desetljećima pa se nije pojavio problem poput CCD-a.
Pčele i svemir
Neki razloge nestanka milijardi pčela traže u grani znanosti zvanoj
“torzijska fizika”.
Naši signali putuju kroz “prazan prostor” na nevidljivim
elektromagnetskim valovima.
Biologija prirodnog svijeta funkcionira na isti način, ali umjesto
elektromagnetskih valova za prijenos vitalnih signala unutar i između
životnih ekosustava dijelom koristi tzv. torzijska polja. Činjenica
jest da preko sto različitih NASA-inih studija otkriva da cijeli Sunčev
sustav prolazi kroz goleme klimatske promjene, vidljive na svakom
planetu sustava i nalik su onima koje vidimo na Zemlji.
Možda je “lokalni” problem s pčelama povezan s dalekosežnijim
“međuplanetarnim učinkom” jer se fizika čitava Sunčeva sustava mijenja
na najosnovnijim razinama: planetarnim temperaturama (bez obzira na
udaljenost od Sunca), snazi globalnih magnetskih polja, pa čak i
trajanju rotacija planeta. Prostor neposredno izvan našeg Sunčeva
sustava i utjecaja magnetskog polja Sunca zove se “lokalni
međuzvjezdani medij”.
NASA-in znanstvenik dr. Don Shemanski tvrdi da taj golemi volumen
prostora oko Sunčeva sustava prolazi kroz “temeljnu promjenu fizike”, a
istraživač David Wilcock predstavlja niz dokaza da je nestanak pčela
nuspojava te iste promjene fizike koja pogađa čitav Sunčev sustav.
Zbog promjena u “torzijskim poljima”, nagađa on, možda su pčele ostale
bez temeljno važnog torzijskog navigacijskog sustava. Wilcock smatra da
to objašnjava iznenadno pojavljivanje golemih rojeva na mjestima na
kojima nikada nisu viđene, kao što se se nedavno pojavile u centru
Spokanea (država Washington) ili pokušale zauzeti kuću na Floridi.
Doista, puno i previše “možda”. Problem je to što je nemoguće ispitati
stradale pčele jer na neki misteriozan način do danas nije pronađena
nijedna od pčela koje su trajno napustile košnicu.
Kuda idu izgubljene pčele?
![Pcele-txt.jpg](/media/img/61/ab/79d6112815a08093098b.jpeg)